Dr. Alexander Hartdegen Anvendt Mekanik & Teknik
Har du ikke glemt noget?
- Den tredje differentialkvotient. - Ikke det.
- I aften. - Hvilket?
Emma?
- Hvad er klokken? - Snart fem.
Mit forslag om solenergi, forkastet.
Mine ideer om at benytte mikrobølger, forkastet.
Dekanen foreslår, at jeg hjælper menneskeheden, -
- ligesom hans studier af tobaksrygning.
Dine ideer er lidt for radikale.
Fakultetet er dinosaurer. De er allerede uddøde, men de ved det ikke.
De bliver opdaget af en arkæolog, der ikke kan blive klog på dem.
Deres uintelligente, små øjne...
Det er dit første år som docent. Prøv at være lidt mere konservativ.
Du lyder fuldstændig som min far.
Se. De bærer alle ens bowlerhatte. Vil du have, dine elever ender sådan?
De skal være forberedt på den virkelighed, de skal leve i.
Jeg vil have, at de løber rundt og skubber hatten af alle, de møder.
- Mrs. Watchit! - Herren er hjemme.
- Fik De den? - Goddag, mr. Philby.
- De ser ud til at have det fint. - Jeg får en del motion på trappen.
- Fik De den? - Ja.
Men De tror da vel ikke, at jeg lader Dem gå ud i den beskidte jakke.
Gå så ind og klæd om.
Der er kommet endnu et brev fra den irriterende lille mand.
Bare tænd den.
Den hjælper folk med at beholde tænderne, til de er i fyrrerne.
- Du bør måske få den renset. - Hvad er klokken?
- Hvordan vidste du det med Molly? - Hvad?
- At det skulle være jer to. - Hun laver verdens bedste kødpie.
- Ejer du ikke skyggen af romantik? - Nej, jeg er én stor bowlerhat.
- Hvorfor spilde tid på den tosse? - Han har nogle interessante ideer.
En professor ved Columbia Universitet skriver ikke med en tysk bogholder.
Kontorist. Og mr. Einstein fortjener al den støtte, jeg kan give ham.
Gad vidst, om vi kommer til at gå for vidt?
Med det her. Med alt det her.
Umuligt.
- Hvordan ser jeg ud? - Næsten helt anstændig.
Lykke til. Hun er en prægtig pige, der har gjort dig godt.
Og bare rolig. Du har stadig den besnærende duft af kridt.
Jeg må skynde mig.
Det var straks bedre. Nu ligner De en hel gentleman.
Det må vi håbe. Hvis Emma afviser mig, står De for tur.
Jeg dåner allerede.
Ønsk mig held og lykke.
Tak.
Friske blomster!
- Blomster, sir. - Ikke i aften.
Vent. Jeg lovede hende jo blomster.
- Imponerende. - Imponerende spild af penge.
- Den går hele tiden i stykker. - Vil De køre med?
Hvordan holder De vandtemperaturen stabil?
Der er en pakning på brændstofregulatoren...
Mange tak. Jeg glemmer altid den forbistrede bremse.
Hop ind. Så får De en køretur, inden den går i stykker igen.
- Jeg har en aftale. - Så en anden gang, da.
- Vi kommer her næsten hver aften. - Med glæde.
- Skaf dig en hest. - Ja, ja!
Alexander!
- Du kommer for sent. - Jeg kom så hurtigt, jeg kunne.
Det er sidste skrig i Paris, men jeg fik den for fem dollars i Macy's.
- Fjollet, ikke? - Meget. Jeg kan godt lide den.
Hvor er de så? Blomsterne?
Du lovede mig blomster i aften. Kan du ikke huske det?
- Undskyld, jeg blev distraheret. - Det var da noget nyt.
Emma, jeg må tale med dig.
Skal vi gå gennem parken?
Du skælver jo. Jeg håber ikke, du fejler noget.
Det er jeg bange for, jeg gør.
Jeg sover skidt. Selv når jeg er vågen, er jeg ikke meget bevendt.
Jeg kan hverken spise, tænke eller noget som helst lige for tiden.
Det værste er, at jeg ikke ved, om jeg nogensinde får det bedre.
Det er der kun ét middel imod.
Du må gifte dig med mig og tilbringe resten af livet med mig.
Emma, jeg ved, det er rigtigt. Vi er som skabt for hinanden.
Det er det eneste, jeg ikke er i tvivl om.
Alex!
Vent. Jeg har noget til dig.
- Følelsen er ved at fortage sig. - Det ved jeg godt.
- Det er ikke en diamant. - En månesten.
Det er din lykkesten. Jeg tænkte...
Og du havde fuldstændig ret.
Det er til at få tårer i øjnene af.
Jeg kunne ikke undgå at høre det.
To smukke unge mennesker, der lægger ud på livets vej.
- Jeg ønsker jer alt vel. - Mange tak.
Og selvom det piner mig at gøre det, da jeg er så bevæget -
- over jeres kærlighedserklæring, må jeg bede om pengene nu.
Også smykkerne.
Vi kan jo kalde det det første bump på vejen til ægteskabelig lykke.
- Jeg forstår ikke... - Nu ingen scener.
Bare giv mig din pung.
Hørte du ikke, sønnike?
Her. Jeg har ikke andet.
Dit ur.
Og handskerne.
- Og ringen. - Nej.
Jo, lille skat. Måske køber han en diamant til dig nu.
Nej, ikke den.
Hvorfor gjorde du det? Det er jo kun en ring.
Emma.
FIRE ÅR SENERE
Hvad er der?
Mr. Philby er her.
- Her? - Han insisterede...
Sig, han skal gå. Jeg har travlt.
Jeg går ikke, Alex.
Du godeste. Hvad er der dog sket med dig?
Jeg har arbejdet. Du plejede at kere dig om dit arbejde.
Jeg kerer mig mere om mit liv og dit.
Jeg kom her hver dag efter begravelsen. Hver uge, hver måned.
Så holdt jeg op med at komme. Bemærkede du overhovedet det?
- Det gjorde virkelig ondt, Alex. - Hvorfor er du her så nu?
Der er noget, jeg må sige til dig.
Du er bekymret. Det ved jeg godt. Det siger mrs. Watchit hver dag.
Men jeg må bede dig gå.
- Ikke så længe du gemmer dig her. - Jeg gemmer mig ikke.
Mrs. Watchit siger, du er herinde dag og nat. Se på mig, Alex!
Det var ikke din skyld.
Nej. Det var ikke min skyld.
Vi bør give mrs. Watchit skylden, fordi hun hentede ringen.
Eller juveleren, fordi han skabte den.
Eller den arme stakkel, der brød stenen.
Måske bør jeg give dig skylden, fordi du præsenterede mig for Emma.
Intet kan ændre på det, der skete.
Du tager fejl. For jeg ændrer det.
Jeg værdsætter din omsorg.
- Men du må stole på mig. - Det vil jeg også gerne, Alex...
- Men... hvad laver du herinde? - Hør her.
Kom til middag om en uge, så viser jeg dig det.
- Kom hjem med mig nu... - Hørte du ikke, hvad jeg sagde?
Jeg kan ikke gå nu, hvor jeg er så tæt på.
Godt, vi fortsætter samtalen om en uge.
Om en uge vil den her samtale aldrig have fundet sted.
TIL ALEXANDER FOR ALTID DIN EMMA
Tak, min gode mand.
Du kommer for tidligt. Det er noget nyt.
Jeg ville se dig.
Hvor er de så?
- Hvilke? - Blomsterne.
Du lovede mig blomster i aften. Kan du ikke engang huske det?
Du forbløffer mig til stadighed.
Emma, jeg må tale med dig.
- Skal vi gå gennem parken? - Nej.
Lad os tage ind til byen.
- Hvad er der i vejen? - Ikke noget. Lad os bare skynde os.
Du kan sagtens løbe så hurtigt. Du bærer jo ikke korset!
Bleecker Street, og lad det gå lidt kvikt!
Nu er du galant.
Du skælver jo. Jeg håber ikke, du fejler noget.
Nej. Jeg har det fint.
Det er pragtfuldt.
- At spadsere sammen med dig igen. - Det gjorde vi jo for tre dage siden.
Ikke sådan her. Aldrig sådan her.
- Du milde, se der. - Jeg har set den.
Du er syg. Du forpasser chancen for at udforske en ny himstregims.
Det er kun en maskine.
Fortæl mig, hvad det er. Er der noget i vejen?
Nej.
Emma, hør på mig. Jeg må forlade dig nu. Gå lige hjem og bliv der.
Jeg lover at komme senere i aften. Jeg bliver nok sur, -
- fordi du ikke mødte mig i parken, men du må stole på mig.
Alt er i orden.
Du skal bare vide, at jeg elsker dig. Og at jeg altid vil elske dig.
I orden. Men hvor er mine blomster?
Så gerne.
Vent der.
- Hvad skulle det være? - Et dusin roser. Hvide, nej, røde.
Forsigtig.
Jeg søger professor Hartdegen.
Alex, det...
Det gør mig ondt.
- Det skulle ikke være sket. - Naturligvis ikke.
- Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige. - Vi var ude af parken.
Vi var i sikkerhed.
Hvorfor kan jeg ikke lave om på det?
Jeg kunne komme tilbage tusinde gange.
Og se hende dø på tusinde måder.
Jeg forstår ikke.
Jeg kan ikke finde svaret her.
Ikke her.
Ikke nu.
FREMTIDEN ER NU
... fremtiden er nu!
24. MAJ 2030
Hej, folkens. Her er seneste nyt fra Lunar Leisure Living.
Vores ingeniører forbereder nu den første sprængning -
- for at skabe underjordiske rekreationsområder.
Forestil jer at fiske i vores velassorterede Stilhedens Hav.
Golf på banen, hvor Neil Armstrong Open spilles.
Med kun en sjettedel tyngdekraft kan du generobre dansegulvet.
Kontakt Lunar Leisure Living i dag, og få en bid af dit eget paradis -
- for fremtiden er nu.
Få flere detaljer på lunarleisureliving.com.
Goddag.
Fedt tøj. Totalt retro.
Tak.
Den laver sikkert den ondeste kop cappuccino.
Den tingest.
Vi ses.
Klasse 23. Lad os samle os. Næste stop er antikviteter.
Sørg for, at jeres mikroscannere er indstillet til download.
I går to og to.
Hvis du gør det igen, omkoder jeg dit DNA. Afgang!
To og to.
Velkommen til Vox System. Hvad kan jeg gøre for dig?
Jeg så dig ikke.
Sådan reagerer folk altid. Hvad kan jeg gøre for dig?
Hvad er det der?
Det er min fotoniske hukommelsesenhed.
Herovre.
Hvad er du?
5th Ave. biblioteks informations- enhed, Vox-registrering NY-114.
- En form for stereoptikon. - Stereoptikon? Nej, sir.
Jeg er fusionsdrevet fotonik med visuelle og verbale egenskaber, -
- der er forbundet med hver eneste database på kloden.
Fotonik?
Et kompendium over al menneskelig viden.
Spørgsmålsområde?
Fysik?
- Går ind i fysik. - Mekanisk teknik.
Dimensional optik, kronograf, tidsbestemt kausalitet og paradoks.
- Tidsrejse? - Ja.
- Går ind i Science Fiction. - Nej, praktisk anvendelse!
Mit spørgsmål er, hvorfor man ikke kan lave om på fortiden?
Fordi man ikke kan rejse tilbage til fortiden.
- Hvad hvis man kunne? - Det kan man ikke.
Du må tro på, hvad jeg siger.
Går ind i værker af Isaac Asimov, H. G. Wells, Harlan Ellison -
- Alexander Hartdegen...
- Fortæl mig om ham. - Alexander Hartdegen, 1869-1903.
Amerikansk forsker, kendt for sine excentriske påstande.
Hans værker omfatter afhandling om opfindelsen af en tidsmaskine.
Den blev skrevet af H. G. Wells i 1894 og senere filmatiseret -
- og opført som teaterstykke, der spillede på Broadway i...
Vil du høre musikken fra stykket?
Tak, det er nok.
Var der ellers andet?
Nej, jeg tror, jeg har mere held med mig om et par hundrede år.
Lev længe og fremgangsrigt.
- Hvor er din evakueringsstation? - Det er ulovligt...
Hold hænderne frem.
Du bliver tilbageholdt, indtil du kan blive transporteret ud herfra.
- Vent! - Rolig nu.
Vi må væk herfra!
- Hvordan er det her sket? - Månen. Fart på!
- Det er jo umuligt. Hvad skete der? - Har du boet under en sten?
Ja. Fortæl det nu!
Det er sprængningen til kolonien. Månen er ved at gå fra hinanden.
Glem ham! Kom!
16. JULI 802701
Emma?
Hallo?
Goddag.
Vær ikke bange.
Bliv her.
Vent! Jeg vil jo bare tale med dig.
Beklager. Jeg kan ikke forstå dig.
- Kender du mine ord? - Ja.
"Lex". Stensproget.
Stensproget? Men du forstår mig. Forstår I mig?
Vi lærte det, da vi var unge. De "tor'jen". Glemme. De glemme det.
Men jeg underviser.
- Hvad siger han? - De vil smide dig i floden.
Skynd dig at fortælle mig sandheden. Hvorfra kommer du?
Faktisk er jeg herfra, bare ikke fra nu.
Jeg har bygget en maskine, hvormed jeg kan rejse gennem tiden.
Jeg er fra fortiden.
Jeg fortalte dem, at du slog hovedet, og at du er -
- en omvandrende idiot.
- Hvad laver I? - Gør klar til "mor".
- Natten. - Jeg går med.
- Eloi? - Hvad hedder dit folk?
Man kalder os vel newyorkere.
- Er de venlige? - Indtil man taler til dem.
Fortæl mig om din landsby.
Det er et meget hektisk sted. Alle har travlt.
Og alle går med ens bowlerhatte. Små, sorte, runde ting på hovedet.
- Hvad laver du der? - Jeg var lærer ligesom Mara.
- Og jeg bygger ting. - Det gør jeg også.
Jeg lavede en "sess'quin'tan" med min far. Vi bruger den stadig.
En "sess'quin'tan"?
Trin af reb.
- En rebstige. - Jeg kan lære dig at bygge en.
Vil du fortælle mig flere "lon'el" den næste dag?
I morgen? Ja.
Vil du ikke passe på det her for mig i aften?
Tak.
Godnat.
Kalen kan gøre en helt træt. Han har altid været nysgerrig.
Vores forældre var strenge, men sådan er han bare.
- Hvor er dine forældre? - De har forladt det her sted.
Det gør mig ondt.
Du havde ret, Philby. Jeg gik for vidt.
Sid hos mig.
Hvorfor trækker I bådene op om natten?
Er I bange for, de bliver stjålet?
Jeg kender ikke det ord.
- Er I bange for, at nogen tager dem? - Det er bare mere sikkert.
Skal I ikke gøre ting for at være sikre der, hvor du kommer fra?
Jo.
Eller hvornår du kommer fra.
Jeg er altså ikke bare en omvandrende idiot?
"Col'mar". Måske kan vi finde nogle i morgen.
Blomster?
- Er han uskadt? - Han drømte.
Det gjorde jeg også.
Jeg bevægede mig gennem junglen, og...
Du så en skikkelse foran dig.
Et ansigt, der sagde mit navn.
Vi har alle den drøm.
- Jer alle? - Ja. Sov nu.
Du er stadig ikke rask.
Hvad betyder "morlok"?
Et barns drøm. Ikke andet.
Sov nu.
Vi bevarer de sten mange steder.
Det var her, mine forældre underviste mig den første gang.
Hvorfor lærer I det her sprog, når I ikke bruger det?
Det er en tradition, vi viderefører.
Det betød engang noget. Der må være en grund til, det er her.
"Én generation går bort, mens en ny opstår."
"Men Jorden består for stedse."
Hvorfor er du kommet hertil?
Hvorfor er du rejst gennem tiden?
- For at få et spørgsmål besvaret. - Spørgsmål?
Ja, hvorfor kan jeg ikke ændre fortiden?
Hvorfor vil du det?
Du har mistet en.
En, du elskede højt.
- Mara, hvorfor er her ingen gamle? - Hvad mener du?
Gamle mennesker på dine forældres og bedsteforældres alder.
De har forladt dette sted.
- Mener du, de er døde? - Ja.
Dem alle? Hvordan er det muligt?
Visse ting skal man lade forblive usagt.
Vi dvæler ikke ved fortiden, Alexander.
- Vi gør noget andet. - Hvad?
Vi husker dem med de her.
- Kommer du for at arbejde? - Nej, han er ikke rask nok.
Vi skal se hans maskine. Bliv hos Toren.
- Gør det i morgen. - Jeg vil bare se, om den er uskadt.
Den her vej.
Fortæller du mere om New York i aften?
Ja.
Godt. Den virker uskadt.
Det var lidt af en tur, vi havde sammen.
- Er den parat? - Tilsyneladende.
Vil du bruge den nu og tage tilbage til din egen tid?
Tja... det kunne jeg jo godt.
- Det virker så fjernt. - Du bør tage af sted.
Og jeg vil spørge dig om en ting.
- Vil du tage Kalen med? - Hvorfor?
Tag ham med tilbage til din egen tid. Vil du det?
- Hvorfor? - Du ved det ikke. Bare tag ham med.
- Mara, hvad sker der? - De er tidligt ude. Vi henter Kalen!
Kalen! Kalen!
Nej, bliv her. Bliv i gruppen.
Løb!
Mara!
Hvor fører de dem hen? Vi må følge efter dem.
- Ikke "col'quin'tor". - Hvorfor ikke?
Det her er "nem Eloi'tas". Vores liv er her.
- Hvordan kan I være så passive? - Det er dag og nat.
- Dag og nat. - Sådan er verden.
Hvorfor gør I ikke modstand?
Gør modstand. Hvorfor ikke?
De, der "far quil'pax"...
...kæmper...
...bliver taget først.
Ved du, hvor de bliver ført hen? Kommer de nogensinde tilbage?
- Har nogen fulgt efter dem? - Det ved jeg ikke.
Hvad med morlokkerne? Der må være en leder. Hør på mig!
Sommetider må vi bare acceptere det, der sker.
Og sommetider må vi kæmpe. Selvom vi er bange.
Det er svært at forstå. Det ved jeg godt. Tro mig.
Nu er de bange, og jeg beder dig om ikke at være det.
Vil du fortælle mig, hvad du ved? Vi kan redde hende.
Når de forsvinder, må vi ikke tale om det.
- Men vi kender alle et sted. - Hvilket sted?
Hvor spøgelserne er.
Det er her.
Velkommen til Vox System. Hvad kan jeg gøre for dig?
Vær ikke bange.
Hvad kan jeg finde frem til dig? Lad mig se. Henry James.
Nej, alt for deprimerende. Hemingway, måske?
Nej, alt for svedig. Platon, Proust, Pinter, Poe, Pound?
Martha Stewarts samlede værker.
Jeg har det!
Jules Verne, det må være lige noget for dig.
- Fotonik, ikke? - Det, der er tilbage af dem alle.
Jeg er den sidste -
- og " med de brokker afstiver jeg min ruin". T.S. Eliot.
Du kendte ham ikke. Han skriver så deprimerende, men guddommeligt.
Beklager. Udlånsafdelingen er i øjeblikket lukket.
Men bare rolig, jeg har alt herinde. Hver eneste side.
Kan du fortælle mig, hvad der sker?
Mine kilder er ikke helt ajour og mine oplysninger anekdotiske, -
- men det, der engang var én race, er nu to.
En over jorden og en under.
- To særskilte arter. - Hvordan overlever de under jorden?
Det er jo det, der er spørgsmålet, ikke?
Jeg tror ikke på det.
Hvis du ikke bryder dig om svarene, så lad være med at spørge.
Se på dem.
De har ingen viden om fortiden, ingen ambition om fremtiden.
Hvor er de heldige.
Hvorfor det?
Kan du forestille dig, hvordan det er at huske alting?
Jeg kan huske pigen, der spurgte om dinosaurer for 800.000 år siden.
Og den sidste bog, jeg anbefalede: "Englen på Torvet" af Thomas Wolfe.
Og ja, jeg kan sågar huske dig.
Tidsrejse, praktisk anvendelse.
Hvordan kender du til morlokkerne, når du ikke kan gå herfra?
Én eloi nåede at flygte. Han fortalte mig det hele.
Vi tilbragte år sammen. Vi sludrede bare.
Samtalen står lidt uklart nu, men jeg kan godt huske den.
Det er godt at have en ven.
Så kan du hjælpe os med at finde morlokkerne. Og Mara.
Hvad hvis sandheden er så grufuld, at den vil pine dig resten af livet?
Det er jeg snart vant til.
Min ven sagde, at han kom fra øst.
- Fra junglen. - Kan du beskrive det?
Det er ikke nødvendigt.
Bare følg vejrtrækningen.
I drømmen går vi hen imod den. Men den er der for at holde os væk.
Jeg går selv derned.
Mara bliver vred, hvis du kommer noget til. Jeg skal nok finde hende.
Du skal gå tilbage til byen og tænde et bål, så vi kan finde hjem.
- Vil du gøre det for mig? - Jeg har mistet dit lommeur.
De tog det fra mit værelse. Undskyld.
Hvorfor tage uret?
Tåbeligt.
Mara?
Træd nærmere. Jeg bider ikke.
- Forbløffer jeg dig? - En smule, ja.
Vi har ikke altid set sådan ud.
Da Månen styrtede ned fra himlen, -
- kunne arterne ikke længere leve på Jorden.
Nogle formåede at blive, mens vi andre flygtede ned under jorden.
Og da vi århundreder senere forsøgte at gå op i solen igen, kunne vi ikke.
Så vi formerede os i kaster.
Nogle skulle være vores øjne og ører.
- Nogle skulle være muskler og sener. - Du mener jægerne?
Ja. Opfostret til at være rovdyr.
Men også til at blive tøjlet. Ser du, min kaste, -
- koncentrerede sig om at udvide vores intellektuelle formåen.
- Du kontrollerer deres tanker. - Ikke blot deres.
Eloi'ernes.
Det er altså ikke nok, at I jager dem som dyr?
- Det er deres rolle her. - At være mad for jer?
Ja.
Og for de, der er egnede, at være stamrace for vore andre kolonier.
Thi jeg er blot en af mange.
Hvordan kan du tale så følelseskoldt om det her?
Har du ikke overvejet de menneskelige omkostninger?
Vi må alle yde ofre.
Alexander.
Bare rolig, du er i sikkerhed.
Jeg kontrollerer dem.
Uden den kontrol -
- ville de udtømme madforrådet i løbet af måneder.
Madforrådet? Det er mennesker!
Hvordan kan du anfægte 800.000 års...
...evolution?
Det her strider mod enhver naturlov.
Og hvad er tidsrejse -
- andet end et ynkeligt forsøg på at kontrollere din verden?
Dit ørkesløse forsøg på at få besvaret et spørgsmål.
Tror du ikke, jeg kender dig, Alexander?
Jeg kan se ind i din hukommelse.
Dine mareridt. Dine drømme.
Du hjemsøges af de to mest frygtelige ord:
Hvad hvis?
Far! Far!
Du byggede tidsmaskinen på grund af Emmas død.
Hvis hun havde været i live, havde den aldrig eksisteret.
Så hvordan kunne du bruge maskinen til at rejse tilbage og redde hende?
Du er det uundgåelige resultat af din tragedie.
Ligesom jeg er det uundgåelige resultat...
...af dig.
Du har nu fået dit svar.
Rejs så.
Du har noget, der tilhører mig.
Vi har alle vores tidsmaskiner, ikke?
De, der fører os tilbage, er minder.
Og de, der fører fremad...
...er drømme.
Du glemmer en ting.
Hvad hvis?
- Hvad gør du med den? - Laver om på fremtiden.
Vent her.
Af sted.
Hurtigt.
Jeg er ked af, du har mistet din tidsmaskine.
Det gør ikke noget.
Det var kun en maskine.
"Menigheden rejste sig og stirrede, -
- da de tre døde drenge kom gående op ad kirkegulvet."
"Tom forrest, så Joe og så Huck, -
- der var klædt i tarvelige pjalter og sneg sig flovt bagest."
"De havde skjult sig i kirken og lyttet til deres egen begravelse."
"Tante Polly, Mary og Harpers kastede sig over..."
- Det er her. - Det er det også.
- Men der er jo ikke noget. - Det var anderledes dengang.
Mit laboratorium var her.
Køkkenet var deroppe, hvor træet står.
Men mrs. Watchit lod mig aldrig komme derind.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige.
- Han har været væk hele ugen. - Og De ved ikke, hvor han tog hen?
- Nej. - Det her var mit drivhus.
Der var en have udenfor.
- "Gren'tor'mar'tas"? - Ja.
Jeg er glad.
Jeg er glad for, han er borte.
Måske har han omsider fundet et sted, hvor han kan være lykkelig.
- Det her var mit hjem. - Hans hjem.
For længe siden.
Molly og jeg har talt om at ansætte en husholderske.
En, der kan bo hos os og tage sig af Jamie. Var det noget for Dem?
- Måske indtil herren vender tilbage. - Naturligvis.
Men piben får en anden lyd. Jeg fører et bestemt hus.
Det nærer jeg ingen tvivl om. Jeg kommer forbi i morgen.
- Godnat, mrs. Watchit. - Godnat, mr. Philby.
Held og lykke, min kære dreng.
Held og lykke.
Oversat af: Kai-Asle Sønstabø
Tilrettelæggelse: SDI Media Group
[DANISH]